En beskjed: Toget på plattform 2 går 16.50-
-til Ealing Broadway, Hanwell, Hayes, West Drayton,-
-Langley, Taplow, Milchester og Brackhampton.
Agatha Christie: Mord, sa hun
"DØ DEN HAR VlNDU"
-Billettene, takk! -En kvinne har blitt kvalt.
-Unnskyld? -En mann kvalte en kvinne på et tog.
-Jeg så det der ute! -Kvalte?
Ja, kvalte. Du må gjøre noe.
Jeg? Vel...
"DØDEN HAR VINDU"
Du tror ikke at du duppet av og drømte?
Unge mann, jeg drømte ikke. Hva vil du gjøre med saken?
Vi er i Brackhampton om fem minutter.
-Jeg rapporterer det da. -Takk.
-Får jeg be om ditt navn? -Selvsagt.
Miss Jane Marple.
Old Pasture Lane.
-Milchester. -Milchester, jaha.
Jeg rapporterer det til stasjonsmesteren...
-Ja, gjør det. -Takk.
Et mareritt, det må jeg si.
Lucy, jeg åpner.
-God morgen... -Ikke i dag.
Betjent Craddock, kriminalpolitiet.
Unnskyld meg. Kom inn.
Jeg har gått gjennom avisene og ikke et ord om drapene.
Politiet har vel bedt pressen dysse det ned.
Sett deg.
Lulle morderen inn i falsk trygghet og så slå til!
Hva er det? Så dumt av meg. Unnskyld.
Lucy! Du vil vel ha te?
-Te til betjenten, takk. -Ja, frue.
Har dere tatt ham?
Vel...altså...
Vi har kommet fram til at det du så...
-Var en mann og en kvinne... -Jeg sa jo det.
Kanskje de var på bryllupsreise.
Jeg er kanskje det som kalles peppermø,-
-men jeg vet forskjellen mellom kjærtegn og drap.
Ja, men vi har gjennomsøkt hvert eneste tog,-
-og ikke noe sykehus har behandlet kvinnen.
Blond, kappe med pelskrage.
Ingen sånn kvinne er observert gå av noe tog.
Nei, hun var jo død!
Sporene har blitt gjennomsøkt langs hele linjen. Ingenting.
-Så du tror meg ikke? -Det var ikke det jeg mente.
-Jo. -Slett ikke.
Men?
En kvinne kan ikke myrdes på et fullt tog uten at vi får vite det.
Du mener det sikkert godt,-
-men om du tror at jeg har tenkt å tillate-
-at folk ser meg som en tussete gammel sjuske, tar du feil.
Adjø!
Falcon Smiths siste, "Hattehyllehengningen",-
-har vi ikke fått inn ennå.
Ineffektivitet.
-Si ifra når den kommer inn. -Selvsagt, Mrs. Stainton.
-God morgen, Miss Marple. -God morgen, Mr. Stringer.
God morgen, Hilda.
Et øyeblikk.
"Hattehyllehengningen", jeg holdt den av til deg.
-Ser du meg som ustabil? -Så klart ikke.
-Ved mine fulle fem? -Absolutt.
-Pleier ikke å hallusinere? -Nei.
Takk, Mr. Stringer.
-Politiet tror jeg er tussete. -Hva?
Jeg så tydeligvis et ungt par oppslukt av ekteskapelig lykke.
Om jeg var deg, ville jeg skrevet til politimesteren.
Hvor mange detektivromaner har vi lest?
Umulig å si. Hundrevis.
Derfor vet vi hvordan forbrytere tenker.
Absolutt.
Det er nå vi må prøve våre kunnskaper.
-Vi? -Ja, vi.
-Så den har kommet? -Har den?
Jeg har førsteretten.
Du vil ikke like den. Moren gjorde det.
Hvordan vet du det? Den kom jo nettopp.
Slik er det alltid med Falcon Smith. Grusom barndom.
Te og tekaker. Blir du med?
Gjerne det.
Her har vi det.
17.00-ekspressen til Brackhampton kjørte nok forbi mitt tog-
-omtrent her. -Hvordan vet du det?
Konduktøren sa at det var fem minutter igjen til Brackhampton.
Han kom inn ett minutt etter mordet.
Altså, seks minutter før Brackhampton i cirka 50 km/t.
Omtrent der!
Og liket?
Den ble kastet av toget mellom her og Brackhampton.
-Politiet fant ingenting. -Naturligvis ikke.
Morderen kom tilbake og flyttet liket.
Nå må politiet etterforske.
De vil ikke etterforske det.
-Men en ny leting... -Vi foretar vår egen.
-Hva? -Akkurat.
Spis en god frokost i morgen. Vi tar en tidlig morgenpromenade.
BRITISH RAILWAYS ADGANG FORBUDT
Det må finnes noe.
Et lik kan ikke kastes fra et hurtiggående tog uten spor.
Om vi blir værende her, blir vi anholdt.
Nonsens! Ingen ser to banearbeidere.
Jeg tror ikke forkledningen holder.
En sko, en tøybit...noe.
Rutetabellen er kanskje gammel, men 19.15 går sikkert fortsatt.
-Det er mulig. -Her kan det være farlig.
Utvilsomt.
Miss Marple!
-Miss Marple! -Ja?
-Der er du! Jeg hørte noe. -Og jeg har funnet noe.
Jaså?
Det ser ut som om noe har blitt kastet fra et tog.
Om det var liket,-
-ville det ha rullet ned og stoppet mot muren.
-Hvor er det da? -Det er det som er spørsmålet.
-Det kan være begravet. -Da trenger man en spade.
Dette er ikke noe godt sted for å begrave et lik.
Hvis ikke...
Fra pelskragen hennes, tror jeg.
Kan du hjelpe meg opp?
-Men Miss Marple... -Vær så snill.
Nei, nei!
Sett sammen hendene til en stigbøyle.
Forsiktig. Er du klar?
-Hold hendene sammen! -Det gjør jeg!
-Er du klar? -Ja. Opp!
Strålende!
Ned!
-For en grusom mann. -For en grusom hund!
Nå er det best at vi går.
Jeg vet at liket ligger på den andre siden av muren.
-Det er jo Ackenthorpe Hall. -Jeg vet det. Perfekt.
Noen fra huset kan lett hente liket-
-og begrave den på eiendommen.
-Mener du noen i familien? -Eller en tjener, om de har noen.
Tjener... Jeg lurer på det...
Hva det enn er, nei, nei, nei!
Vi trekker oss tilbake inntil videre.
MRS. BINSTERS ARBEIDSFORMIDLING
-God morgen. -God morgen.
Jeg har ingen ledige. Ikke engang en hjemmehjelp.
Jeg søker en tjeneste, jeg tilbyr ingen.
Vær så god og sitt.
Da har du kommet til rett sted.
Hyggelig å se at det fins tjenestevillige folk.
La meg se. Ja! Her har vi noe.
"Hyggelig hjem til hyggelig dame. Eget rom, TV, radio og bil."
"Te på sengen på søndager. Pensjonsplan."
Ikke det!
Ålreit.
"Mrs. Forbes Alexbridge. Flytter til hus nær Monte Carlo."
De liker ikke utlendinger. "Eget spillebidrag."
Jeg gambler ikke.
"Mrs. Hamilton Potts." Dingley Stutteri, vet du.
"Sju barn, den eldste sju."
Nei takk.
Får jeg snakke med Mrs. Binster?
-Det er meg. -Jeg forstår.
Fins det ingen post på Ackenthorpe Hall?
-Ackenthorpe Hall? -Ja.
Jo, det tror jeg sikkert.
De trenger alltid folk.
Takk.
Ja?
Jeg er Jane fra Mrs. Binsters Arbeidsformidling, hushjelpen.
Du ser ut til å være gammel nok til å vite bedre.
-Jeg skal treffe Miss Ackenthorpe. -Du er ventet. Der inne.
-Miss Ackenthorpe? -Ja.
Jeg er Jane.
-Den nye hushjelpen? -Ja, Jane Marple.
Vil du vise meg hvor jeg skal bo?
Ja, selvsagt.
Vil du virkelig ha denne posten?
Ja, ellers ville jeg ikke vært her.
Jeg vil ikke ha en hushjelp. Jeg vil ha en som arbeider.
Du vil ha noen som lager mat, vasker, rer senger, skurer,-
-tenner peisen, tømmer asken... Jeg forstår.
-Jeg håper du vil trives. -Det vil jeg sikkert.
Jeg håper arbeidet ikke er for krevende. Vi er bare tre.
Jeg, min nevø, hjemme på skoleferie.
Og far.
-Får jeg vise deg til rommet? -Ja.
Jeg tar den. Du må gjerne ta køllene.
-Jeg må holde meg i form. -Selvsagt.
Personalet består av Hillman, gartneren,-
-og Mrs. Kidder, som åpnet.
Hun kommer tre ettermiddager i uken og gjør grovarbeidet.
Bestefar. Han la grunnen til familieformuen: kjeks.
Ja, og så gode kjeks, dessuten.
En bister mann, er jeg redd.
Jeg bør nok forklare at min far er-
-ganske enkelt vanskelig iblant. Han er invalid.
Han er veldig økonomisk anlagt og sier iblant slemme ting.
-Jeg vil ikke at du... -Jeg er vant til eldre.
Det går sikkert bra.
Emma! Emma! Jeg hører deg!
-Ja, far. Unnskyld meg. -Ikke prøv å stikke av.
-Er den nye jenta her? -Ja, far.
Jeg håper hun er kraftigere enn den forrige. Jeg hater pinner!
Ikke stå der og nøl, kom inn med henne.
Vil du komme inn?
Dette er Miss Marple... Jane.
Det var en stygg Jane.
Vi kan ikke alle være unge og vakre, Mr. Ackenthorpe.
Jeg tåler ikke nesevishet.
Da kommer vi godt overens, det gjør ikke jeg heller.
Om du skal bli, bør du vite dette:
Bare fordi jeg bor i et stort hus, er jeg ikke rik.
Så ikke få idéer.
Jeg bor her fordi jeg vil, ikke fordi jeg har råd.
-Tror du ikke... -Nei! Kan du lage mat?
Om du vil ha engelsk husmannskost.
Torsk er like godt som hummer og mye billigere.
Det kommer an på om ganen er fri for billige opiater.
Om du mener det jeg tror, kostet denne to shilling.
Nettopp.
-Jeg viser Miss Marple rommet. -Gjør det.
Det var gartneren Hillman. Han hjelper far.
De kjenner hverandre.
Blir du, Miss Marple... Jane?
-Selvsagt. -Så fint.
Kom tilbake, Emma! Du glemte medisinen min.
Unnskyld. Rommet ligger rett opp trappen.
-Jeg finner det. -Tar du dem?
-Er det bra slik? -Takk.
Kom fram nå!
Jeg råder deg til å komme fram!
Ålreit...
Er du Miss Emmas nevø?
Ja, Alexander Eastley. God dag.
God dag. Jeg heter Jane Marple.
Ja... For en skuffelse. Jeg håpte på Jayne Mansfield.
Du har mye til felles med bestefaren din.
Vi er like på mange måter.
Men jeg er ikke slem. Han trekker vasen fra på lønnen din.
Best du forsvinner herfra.
Jeg hadde mistet hodet og du fått 10 år.
Slik kan det fremdeles gå.
Du ser ikke ut som Jayne Mansfield og ikke som en hushjelp heller.
Du ser ikke akkurat ut som en gutt heller.
Det er noe skummelt med deg. Du får snart sparken.
Etter Mrs. Kidder selvsagt, den dystre skapningen.
-Det var Annie også. -Annie?
Din forgjenger. En dårlig kokk. Lager du mat?
Sikkert bedre enn Annie.
Bestefar hater å spise sent. Jeg ville ventet med å pakke opp.
Da får du vise meg til kjøkkenet, Alexander.
Ja da...Jane.
Emma!
Han skriker alltid, som oftest om penger.
Emma!
Alle venter på at han skal dø.
Vår familie er noen gribber, unntatt tante Emma.
Hvem er gribbene?
Onkel Harold, styrtrik og like gjerrig.
Onkel Albert, kjedelig.
Og onkel Cedric. Han maler, men ikke for kunstens skyld.
I fjor hadde han og en modell...
-Alexander! -Han er sånn.
-Det fantes en onkel Edmond. -Fantes?
Han stoppet en hel bombe under krigen selv.
Ingen var i nærheten. Han deserterte sikkert.
Hvem har ansvaret for deg?
Mamma het Edith, men hun er død.
Pappa er Brian Eastley.
Proffbokseren, Battle of Britain.
-Jaså, den Brian Eastley. -Ja.
Jeg ordner jobb til ham når jeg får arven min. Her er det.
Det var på tide. Nå går jeg.
Jeg blir ikke her etter mørkets frambrudd.
Grytene står på hyllen over komfyren.
Matvarene er der inne.
-Takk. -Adjøss.
-Adjø. -Adjø.
-Hva er det? -Jeg var bare høflig.
Er hun ikke sjarmerende?
-Se på dette. -Hva?
Fase fire i anti-Kidder-kampanjen.
Strålende!
Middag klokken åtte, takk.
Du har det visst bra.
-Du misliker det vel ikke? -Kanskje.
Ikke føl deg for hjemme.
Ja?
-Hvem er du? -Den nye hushjelpen, sir.
Dr. Quimper. Jeg kommer ofte hit.
-Alexander, antar jeg. -Ja, dessverre.
Mr. Ackenthorpe venter meg.
-Jeg viser deg opp. -Det trengs...
Doktor...
Hvor er de forbaskede fyrstikkene?
-Er det deg? -God morgen.
Hva gjør du her? Snuser, selvsagt.
Hvor er fyrstikkene mine?
Skal du røyke, åpner jeg et vindu.
Jeg er for frisk luft. Er ikke du det?
Visst er jeg det, Miss...
Marple heter hun og er kald som marmor.
La henne gi meg lungebetennelse!
Dere tar livet av meg på en eller annen måte.
Du kommer til å leve til du blir 100 hva jeg enn gjør.
Be henne slutte å åpne vinduer og tenne cigarilloen min.
Sovner han av det der?
Dessverre er det stimulerende.
-Rull til siden. -Du godeste.
Hold den nærmere, kvinne!
Din hjemby mistet en god hestedoktor da du flyttet.
Jeg var dårlig på hester.
Hvordan var bursdagsfesten? Kom hele familien?
Ja, de ble over helgen. Gratis mat og losji fra fredag.
-Fredag. -Hva angår det deg?
Nei, det ble bare en interessant dag for meg også.
Hva fylte du?
Pass deg selv. Det var en grusom helg.
Jeg håper jeg ikke må treffe dem på lenge.
-Det var stygt sagt om familien. -Det er ingen hyggelig familie.
Gjett hva Cedric gjorde?
Han sa til Emma i mitt påsyn at hun burde rømme og gifte seg.
Han vil gjøre henne like egoistisk.
Det hadde vært vel ikke så dumt om Emma giftet seg?
Jeg har tenkt å dra inn til byen.
-Vil du ha skyss? -Hvorfor må du dra inn til byen?
Jeg har regninger å betale.
Penger, det er en annen sak. Man kan ikke stole på noen. Dra, du.
-Får jeg tilby skyss? -Takk.
Da sparer jeg en drosjetur. Jeg betaler deg nok likevel.
-Jeg sender en regning. -Jeg skal bare hente kåpen.
Vi ses på fredag. Adjø, Miss Marple.
Adjø, doktor.
Om du ikke stenger vinduene, får du sparken!
I så fall krever jeg fire ukers oppsigelseslønn.
-Jeg vil ikke se deg mer, kvinne! -Gjerne det!
Du fordeler ikke vekten riktig.
Jeg vant faktisk Damenes åpne handikappkonkurranse i 1921.
-Jaså? -Du må ha mye å gjøre.
Nei, slett ikke. Vi har aldri hatt en golfspillende hushjelp.
Jeg er en fri kvinne.
-Du slo skjevt. -Jeg vet det.
-Vet du hva? -Hva?
Jeg tror du slo skjevt med vilje.
Om du vil hjelpe meg,-
-leter du etter det skjeve slaget, og jeg etter skruen.
-Har du funnet din? -Ja, og du?
-Den bare forsvant. -Men jeg har noen flere.
Du trenger dem visst.
-Kan du vise neste slag? -Selvsagt.
Kan du komme nær uthusene?
Det er nok ikke umulig.
Ikke dårlig.
Det var utmerket for en gutt i min alder.
En chip og en putt så hadde jeg satt den på tre slag.
Har bestefaren din hester?
Ikke nå lenger. Nå har han relikvier fra en svunnen tid.
Nostalgi, noe som rammer eldre. Vil du se?
Jeg er vel gammel nok.
-En gammel ponnivogn. -Den ble brukt til besøk i byen.
-Og viktoriavognen til kirken? -Ja, på søndager om somrene.
-Og kupéen om vintrene? -Trolig.
Det spøker her. Bestefar fant en mann hengende fra takbjelken.
Han hadde vært død i en uke.
-Helt lilla. -Alexander!
-Hva var det? -Vet ikke.
-Jeg ser etter. -Vær så god.
Så nervøse vi er, da.
-Synd. -Hva hadde du ventet deg?
Kropper. Levende selvsagt.
Her pleide par å ferdes-
-til bestefar fikk Hillman til å stoppe det.
Det skjer mye her.
-Det var en jente... -Nå holder det.
Det kan sitte flere fugler fast.
Se. Det må ha vært noen her. Denne er ikke tante Emmas.
Den er min. Jeg må ha mistet den.
Takk. Jeg fikk den i gave.
Er du på rømmen fra politiet?
For mye TV. Prøv å tøyle fantasien din.
Hva fins der? Flere gamle relikvier?
Ja. Fruktene av bestefars egyptiske fase.
Sier du det? Så interessant.
-Ingen får gå inn der. -Slipp!
Hva gjør du?
-Gutten viste meg rundt. -Hvilken gutt?
-Alexander! -Du lyver.
Alexander, kom ut derfra.
Det er best å være forsiktig. Han deler gjerne ut ørefiker.
Bestefaren din liker ikke snushaner. Tro ikke at jeg ikke sier noe.
Jeg tror deg tross dobbeltnegasjonen. Kom, Jane.
Bravo, unge mann.
Hva?
Nei!
Hør nå her.
Varsle politiet anonymt.
Ikke nevn mitt navn. Jeg vil være med på stedet.
Miss Marple!
Jeg grøsser når jeg tenker på deg alene der ute.
De trenger vel ikke en gartner?
Har de en? Jeg skal gjøre som du sier.
Pudderdåsen! Om morderen vet at du har den...
Vær forsiktig, kjære deg.
Ring betjenten straks.
-Nå? -Jeg har aldri sett henne.
Hun kommer ikke herfra.
Jeg vil ha henne bort straks.
Hadde du ikke latt låven stå ulåst, ville ikke folk snoket der.
-Føler du deg bra, far? -Det er klart.
Jeg har sett lik før. Snart er jeg et selv.
Jeg følger deg opp til huset.
Noen prøvde å få henne inn her først.
Det må ha krevd en utrolig styrke.
-Betjent? -Ja, doktor?
Kanskje dette kan hjelpe til.
-Fortsett. -Kvinnen...
Ingen kjente henne igjen, og klærne ser utenlandske ut.
Kanskje fransk.
Interessant. Takk, doktor.
-Det var bare en tanke. -Den kan vi ha nytte av.
Det er derfor jeg ikke kjenner henne igjen. Jeg kjenner alle her.
Sikkert.
Det må finnes en kobling mellom henne og familien.
Jeg kaller alle sammen hit.
De tåler ikke å se hverandre.
Jeg tror deg. Men jobben må gjøres.
Har de flere tjenere?
Ja, det har de.
Milde makter! Du!
Ja. Tussete jeg.
I her.
Det er bare en sigarettpakke, neppe særlig viktig.
Det skal jeg huske på.
Hva forventer du å finne?
-Ledetråder. -Selvsagt.
Tror du virkelig at de finner noe?
Noen har slept liket derfra og dit.
Noe kan ha løsnet på veien, ikke sant?
-Jo visst. -Fant du noe?
Nei, ingenting.
-Familien er her. -Takk. Jeg tar dem senere.
Det liker de sikkert. God jakt.
En idiot kvalte kjæresten, noe hun sikkert fortjente,-
-og hva gjør de?
Myldrer overalt og legger seg opp i vårt privatliv.
Det sa jeg til betjent Haddock.
-Craddock, sir. Skal jeg servere? -Naturligvis.
Jeg sa iallfall til Haddock-
-at ingen i min familie har sett kvinnen før.
-Hvordan kan du vite det? -Dette er absurd.
Hun kom ikke herfra og ble funnet i vår stall.
En av oss kan ha kjent henne.
-Kanskje hun var din kjæreste. -Hva?
Ja, Cedric kan ha rett.
-Det har han aldri. -Fra politiets synsvinkel.
Du er ikke redd for familiens rykte. Men du er jo ikke en del av den.
Hvem ringte politiet?
Jeg vet det!
Hvem?
Noen som visste at liket lå der.
Er det mer kaffe?
Vær så god.
-Det var ingen av oss. -Hvem vet?
Hva så? Kvinnen var sikkert spion.
-Tåpelig. -Politiet tror hun var utlending.
Mange engelske kvinner handler klær i Paris.
Ingen anstendige.
Dr. Quimper er her, Mr. Ackenthorpe.
Får du fremdeles vitaminsprøyter?
Jeg tar alt for å overleve dere-
-og holde eiendommen unna deres tyvaktige fingre.
Jeg skal se om jeg kan hjelpe politiet.
Utsøkt kaffe, Jane.
Betjenten vil forhøre dere senere. Best dere forbereder alibiene.
Gutten er skarp.
Politiet sa at hun ble myrdet på fredag, og vi var her da.
De vil forhøre oss alle.
Vi kom ganske sent.
Men hva gjorde alle tidligere?
-Albert, hva gjorde du? -Jeg?
Ikke si at du var på kontoret.
-Jeg... Nei. -Aha!
Jeg ville gå og se en film.
-Med Brigitte Bardot? -Dette er absurd.
Er det? Hva gjorde du selv?
Kan din sekretær bekrefte dine gjøremål?
-Det angår ikke deg. -Jeg er utenfor fare.
-Jeg var på klubben. -Den har vel en bakdør?
Ja, men jeg kom ikke hit før lørdag.
Du kan ha slept hit liket på fredag, reist tilbake-
-og sittet i din lenestol når klubben stengte.
Kan noen av dine venninner gå god for deg?
Min nåværende trøst overbeviser nok betjenten,-
-akkurat som din sekretær.
Vil du servere meg kaffe i biblioteket etterpå?
Naturligvis.
Så nervøs han var, da.
-Du er veldig rolig. -Jeg har all grunn til det.
Jeg har tenkt litt. Om kvinnen var utlending...
Tenk på jenter oftere, kanskje det forandrer deg.
-Latterlig. -Ja.
Om hun var fransk, kan det være henne.
Hvem da?
-Martine. -Martine?
Den franske bondejenta vi hadde problemer med.
Hun Edmund var så betatt av.
Det var lenge siden.
Jeg vet det.
Men det er jo mulig.
Hvorfor skulle hun dukke opp død i vår stall 16 år senere?
-Det er absurd. -Ikke min idé.
-Hvem sin er det da? -Emmas.
Emma?
Emmas? Underlig.
Paul!
-Kjære... -Nei, vær så snill, Paul!
Hvor lenge skal dette pågå? Vi må fortelle gubben det.
-Ikke ennå. -Hvorfor ikke?
Jeg tror at en i familien kan være en morder.
Emma!
Jeg har fått et brev.
Jeg kan ikke tie om det lenger. Les det.
Fransken min er ikke så god.
"Kjære miss Ackenthorpe, det forundrer deg nok å få høre"-
-"at du har en svigerinne."
"Jeg ektet Edmund to dager før han falt."
"Jeg ville glemme ekteskapet, men jeg kommer til England"-
-"og vil treffe dere alle sammen."
"Jeg skriver til deg istedenfor sin far, siden han er syk"-
-"og min eksistens kan sjokkere både ham og dere."
"Hilsener fra Martine Ackenthorpe."
Jeg trodde Edmund ble drept før de giftet seg.
-Det trodde vi alle. -Hva tenker du på?
Den kvalte kvinnen må ha vært Martine.
Om hun var Edmunds enke, ville hun også arve.
Jeg forstår.
Hva skal jeg gjøre?
-Har du sagt det til noen? -Nei.
Jeg sa til Albert at om hun var fransk, kunne hun være Martine.
Hva sa han da?
Han avviste det, men ble nok urolig.
-Du må fortelle det til politiet. -Da tror de at vi gjorde det.
-Hva annet kan du gjøre? -Jeg vet ikke.
Du må fortelle det.
Jeg skal tenke på det.
Gå nå.
-God aften. -God aften.
-Der er du jo. -Toget var forsinket.
God natt, betjent.
Du visste vel om pudderdåsen?
Vel...
Jeg syntes det var best å si det.
-Svært klokt. -Godt å høre.
Å holde tilbake informasjon er alvorlig.
Jeg vet det. Jeg er lei for det. Vil du ha te?
Nei takk.
Hva betyr det at pudderdåsen ble stjålet fra deg?
Kaffe?
Tyven og morderen er nok samme person.
Han eller hun fins i huset, og ditt liv kan være i fare.
Tror du virkelig det?
Du må slutte med dette-
-i kveld!
Du må det, Miss Marple.
Da sier jeg opp i morgen.
Godt. Da er det bestemt.
Men jeg har én måneds oppsigelsestid.
-Vil du ha en øl? -Jeg...
Glem det.
-God natt. -God natt.
Hvordan gikk det med testamentet?
Med tanke på det betjenten sa...
-Fikk du se det? -Ja.
Hva sto det?
Mr. Ackenthorpes far sto ikke på god fot med ham.
Det forundrer meg lite. Fortsett.
Huset og rentene fra formuen er hans,-
-men han får ikke røre selve formuen.
-Det er det første. -Ja?
Det andre er at pengene går til hans barn når han dør.
Til Emma, Cedric, Harold og Albert.
De andre to i testamentet, Edith og Edmund, er alt døde.
Da får de andre mer.
Alexander, Ediths sønn, får hennes andel.
Og hans far?
Inngifte arver ingenting.
Eastley er bare interessert i Alexanders andel.
-Dr. Quimper er her. -Send ham inn.
Ditt besøk har vært til nytte.
-God morgen. -Sett deg.
Takk.
Vet du hvem kvinnen er ennå?
Den franske politiet har ingen tips.
Du antar at hun er fransk?
Klærne og sminken er produsert i Paris.
Ville du prate om det?
Nei.
Sist jul hadde visst Mr. Ackenthorpe mageproblemer.
Han spiser gjerne for mye når det serveres fet mat.
Han sa at du mistenkte arsenikkforgiftning.
En stund mistenkte jeg at noe var galt.
-Analyserte du ikke maten? -Nei.
-Hvorfor ikke? -Det fantes ingen tegn.
Ingen tidligere mageproblemer-
-som pleier å forekomme ved arsenikkforgiftning.
-Små regelmessige doser? -Akkurat.
Unnskyld.
Ja?
Sett henne over.
-Miss Ackenthorpe. -Emma?
Ja.
-Hallo. -God morgern.
Jeg har et brev fra...
Jeg forstår. Kan du lese det for meg?
Takk. Jeg sender noen for å hente brevet.
Vi sjekker med fransk politi.
Adjø.
-Vet du hva det handlet om? -Ja.
-Det gjør jeg. -Hvorfor sa du ikke noe?
Jeg elsker Emma og vil gifte meg med henne.
Jeg ba henne fortelle det.
Insisterte du?
Nei, det var viktig at hun bestemte selv.
Jeg forstår.
Takk. Var det alt?
Er den døde kvinnen Martine?
-Hvem ellers? -Ble hun drept av en i familien?
Det vil jeg ikke si.
Ålreit.
Takk.
Vel, sir?
-Jeg er urolig, Bacon. -For doktoren?
Nei, ikke for ham. For Miss Marple.
-Ser du etter noe? -Nei!
Føler du deg bra?
Ja visst. Hva vil du?
Jeg hadde tenkt å bære opp fars sengevarmer til deg.
Så snilt av deg. Den er klar.
Det er sikkert uværet.
Strømforsyningen er litt ustabil.
-Du er visst litt oppskjørtet? -Slett ikke.
-Takk. -Takk.
Du store! Hva gjør du?
-Leter etter lys. -Du burde sove.
Jeg leser.
-Får jeg spørre hva du gjør? -Prøver å tenne.
Det går ikke.
-Jaså? -Det er strømbrudd.
Det skjer ofte. Får jeg låne den?
-Kom tilbake! -God natt, Jane.
Hvem er det?
Mr. Cedric.
Det er strømbrudd. Det skjer ofte.
-Jeg finner noen lys. -Vent litt.
Min søster sier at du begynte for noen dager siden.
Du ser ikke ut som noen hushjelp.
Jeg må tjene til livets opphold.
Liket ble funnet dagen etter du kom hit.
-Du fant det. -Hvorfor tror du det?
Det passer så godt.
-Du ringte politiet. -Det var ikke jeg som ringte.
-Ikke det? -Nei.
Hvem er du? Hva gjør du her?
Det har jeg alt sagt.
Jeg skal holde øye med deg, Miss Marple... Jane.
Hillman. Jeg vil snakke med deg.
Hjelp!
Hva er det?
Albert. Hjelp Albert...
Alexander, ring doktoren. Fort!
Jeg kunne ikke gjøre noe.
Hvordan har de andre det?
Emma, Cedric, Harold og Eastley er ikke rammet så hardt.
Gamlingen klarer seg. Han er seig.
De er på beina i morgen.
-Ingen tvil om årsaken? -Nei.
-De ble forgiftet. -Takk, doktor.
Quimper! Quimper!
Typisk at Harold skriker høyest.
Dette er den siste hønsebuljongen.
-Ferdig? -Nesten.
Send det til laben. Nå gir vi oss.
Nå?
Soppsuppe, and i karri og ris og eplepai.
Takk.
-Soppsuppe på boks? -Absolutt ikke.
To hekto sopp, hønsebuljong, melk, mel,-
-sitronsaft, litt urter...
Sopp?
Jeg spiste av den selv. Utsøkt!
Sikkert. Og paien?
Jeg kan ikke motstå min egen pai. Eller andres.
-Karrien? -Akkurat.
God, så klart, men med ris blir det fettdannende,-
-og jeg spiste jo av paien...
-Hvor kom anden fra? -Mr. Harold skjøt dem.
Han liker visst å drepe.
Alexander har visst ikke spist av karrien heller?
Nei. Jeg trodde han ville like den. Merkelig barn.
Kom noen inn i kjøkkenet mens du lagde maten?
Ikke mens jeg var der. Jeg har andre plikter.
Hvem som helst kan ha gått inn.
Seks personer forgiftes, bare en dør.
Det har slått meg også.
Beskjed fra politimesteren.
-Han venter på rapporten. -Ålreit.
-Personlig. -Hent bilen.
Som du vil.
-De to drapene hører sikkert sammen. -Ja.
Vi må finne pudderdåsen.
Jeg har bare lett i et rom.
-Hvem sitt? -Alberts, dessverre.
-Nå må jeg dra. -Jeg vet det.
Politiet jobber døgnet rundt.
Kvinner også.
Vær forsiktig.
Si ifra om du kommer over noe.
DEN PERFEKTE KOKEBOKEN
Laben fant arsenikk i karrien.
Bare nok til å gi mageknip. Ingen dødelig dose.
-Så Albert fikk en ekstra dose? -Hvorfor forgifte alle andre?
Om morderen tilhører familien, må han også være syk.
Si at han ikke gjør det. Gartneren, Hillman.
Det ryktes at han får en stor arv når Ackenthorpe dør.
-Det er mulig. -Du glemmer den døde kvinnen.
Forgiftningen betyr at hun var Martine Ackenthorpe.
Har fransk politi funnet noe?
Det fins ingen vielsesattest.
Byen der Ackenthorpe var stasjonert, ble bombet.
Alle registere ble ødelagt.
Det er selve mordmønsteret.
Bare et familiemedlem ville se henne død.
Ja, drep alle slektninger unntatt gamlingen.
Når han dør, arver man pengene og eiendommen.
Albert må ha fått sin andre dose etter middagen, kanskje i en drink.
Ikke drikk det.
-Hvorfor ikke? -Det er lunsj nå.
-Hva får vi? -Kjøttsuppe og eggekake.
-Kjøttsuppe? Jeg bestilte biff. -Legen sa kjøttsuppe.
Til helvete med ham! Jeg bestemmer her.
Jeg er lei flytende føde. Bort med den!
Ja visst.
Hillman, en flaske til.
Om kvinnen var Martine,-
-og du ga brevet til politiet, virker noen av oss skyldige.
Ikke bare i hennes død, men Alberts også.
-Ja, én av oss. -Typisk deg!
Du tenker akkurat det samme.
Om det ikke var du, tror du at det var jeg.
Hold opp!
Eller kanskje du, Emma.
Nå holder det med tullprat.
Det syns nok ikke politiet.
Snakk, men hold Emma utenfor.
Man kunne jo tro at Emma beholdt brevet-
-for å kunne dra nytte av det.
Hva mener du?
Så fort Martines kropp ble funnet,-
-ble alle i familien mistenkt. Også du, Emma.
Da du viste brevet, ble alle mistenkt...unntatt deg.
-Det har jeg ikke tenkt på. -Du er gal.
Kvinnen ble kvalt. Er søsteren din i stand til det?
Er ikke Emma en attraktiv kvinne?
En vakker kvinne trenger ikke gjøre møkkajobben selv.
Nå går vi.
Sånn ja, Eastley. Emma har et godt øye til doktoren.
Det blir vanskelig for deg å gifte deg inn i familien igjen.
-Der traff jeg visst en øm tå. -Ja. Jeg vil vri nakken om på deg.
Sikkert, men si meg en ting først.
Traff du Emma i hemmelighet kvelden før liket ble funnet?
-Jeg... -Hillman så dere.
Ja, vi møttes.
-Han ba meg megle med far. -Hvorfor?
Jeg ville låne penger.
Du godeste!
Hva gjør du?
-Rer opp. -Det gjorde du i morges.
Ja, men putetrekket må byttes.
-De ser rene ut. -Jeg syns ikke det.
Om hun bare kunne skynde seg. De vet at jeg ikke liker mørket.
Er du redd for at en mann skal ta deg?
Artig hvordan det kan gå.
Min søsters eldste hadde meslinger, hennes Ernie brakk armen,-
-og hennes mann fikk byller samme uke.
Helt utrolig. Nå blir det det samme her.
Først et skrekkelig drap, så blir Mr. Albert forgiftet.
Hva blir det neste?
Alt skjer i tretall.
Vær så god. Unnskyld at det tok tid. Legen var hos Mr. Ackenthorpe.
Lang venting på veldig lite.
Den yngre generasjonen. Det må jeg si!
Hva er det?
Det er Mr. Harold.
Var det han eller en annen som trykket av?
Det stemmer om det var selvmord.
Harold drepte de andre to, angret og tok den lette utvei.
Alle visste at han jaktet før middagen.
Han ble skutt på fem centimeters avstand.
Jaha.
Noen han kjenner ber om å få låne geværet og...
-Det kan være selvmord. -Det vil morderen at vi skal tro.
Vi kan ikke risikere flere drap. Kom.
-Hvor skal vi? -Til huset.
Jeg skal finne den pudderdåsen.
En Miss Marple vil treffe deg.
-Kom inn. God aften. -Skulle du gå ut?
-Ja. -Jeg skal fatte meg i korthet.
Et vakkert lite stykke, ikke sant?
-Hvem hadde den? -Alexander.
Jeg burde forstått det. Håpløs gutt. Han spilte den midt på natten.
-Er vi tilbake der vi begynte? -Nei.
Jeg vet nok hvem morderen er.
Det vanskelige blir å avsløre ham.
-Sett deg. -Takk.
Hold den minen.
Nei, nå ødela du den.
Går det ikke som det skal for deg?
-Alt du sier lyder som en antydning. -Det er meningen.
Slutte å dulle, Quimper.
Om jeg vil komme ned, skal jeg det.
Denne stolen, Hillman.
-Far, du skal ikke... -Hold opp!
Når han først har bestemt seg...
Jeg blir ikke her oppe alene.
Jeg blir vel myrdet i sengen. Vi er tryggere sammen.
-Jeg er enig. -For uvennlighetens skyld.
Jeg vil ha en drink. Ikke av deg... Quimper.
Det skal du få.
Legg den over knærne.
Så koselig. Skal vi spille bridge?
Bare en tanke.
-Hva har du der, gutt? -En fin liten ting.
Fransk, empirestil. Sikkert verdifull.
-Hvor fikk du den fra? -Den tilhører Miss Marple.
-Lever den tilbake! -Jeg bare lånte den.
Jeg legger den tilbake senere.
-Kom inn, doktor. -Ventet du meg?
-Fortalte ikke Alexander det? -Hva?
Glemske gutt.
Jeg har vondt i halsen og ba ham be deg ta en titt.
Jeg forstår.
Det er lenge siden jeg hadde vondt i halsen.
Da har du hatt flaks. Hodepine?
Nei, bare en vond hals.
Da skal vi ta en titt.
Den er fin.
-Er den ikke? -Hvor fikk du den fra?
-Jeg fant den. -Hvor?
-I stallen. -Jaså?
Gap opp.
-Si "ahh". -Ahh.
Ingen betennelse.
Var det ikke uærlig å beholde dåsen?
Ikke under rådende omstendigheter.
-Noen hevelse? -Det tror jeg ikke.
Jeg har sett deg sånn en gang før, med hendene rundt en kvinnes hals.
Det var på et tog, og du kvalte henne.
-Hvilken anklage. -Jeg har flere.
Du vil ha pudderdåsen, for du ga den til kvinnen-
-og den kan spores til deg.
-Hun var sikkert din kone. -Jaså?
Du drepte henne etter å ha skrevet brevet til Emma.
-Med signaturen Martine Ackenthorpe. -Hvorfor skulle jeg det?
Etter mordet var du fri til å gifte deg med Emma.
Brevet fikk folk til å tro at den døde kvinnen var Martine-
-og mistenkte noen i familien for drap, ikke deg.
Hvordan kom du fram til denne hypotesen?
Jeg fant liket.
Martine var, eller er fremdeles, en bondejente fra Normandie.
Den døde hadde aldri arbeidet på bondegård.
Jeg så hendene hennes.
-Fortsett. -Gjerne.
Du forbedret din framtid ved å kvitte deg med Albert og Harold.
Hvordan det?
Du la arsenikk i karrien min,-
-noe som er helt utilgivelig,-
-vel vitende om at du ville bli tilkalt.
Da var det lett å gi Albert en siste dose.
Og Harold?
Du skjøt ham så det så ut som selvmord.
Genialt.
Mer enn det.
Nå har du kommet for å hente sin kones pudderdåse.
En enkel sak.
Synd du ikke får legge den fram.
Et drap til kan bli et for mye.
Det vil ikke se ut som drap.
Dødsattesten som jeg signerer, sier hjertesvikt.
-Er alt i orden? -Ja.
Du er anholdt. Jeg advarer deg.
Alt ble tatt opp og kan brukes som bevis.
Du hadde rett i alt.
Du er en modig kvinne. God natt.
Det var på tide!
Jeg hadde tenkt å hilse på før jeg reiste.
-Du må ikke dra. -Jeg har et eget hjem.
-Selg det! -Hvorfor?
Når alt kommer til alt...
Du er jo en god kokk-
-og virker jo skarpsindig og...
Jeg har tenkt å gifte meg med deg.
-Vel? -Jeg er beæret, selvsagt.
Men kom til saken.
-Det går dessverre ikke. -Hvorfor ikke?
Om jeg skulle gå til det skrittet, fins det en annen.
Nonsens! Det tror jeg ikke. Hvem vil ha deg?
Tydeligvis du, Mr. Ackenthorpe.
Adjø.
Kvinnen er sinnsforvirret!
-Jeg er så glad... -Snilt at du kom.
-Tillat meg. -Takk.
Agatha Christie: Mord, sa hun
SLUTT